📖Carti PDF🎊 online gratis:🌸 Camera groazei , Vînătorii de oameni , Somnul rațiunii- Jussi Adler Olsen .PDF📖🌟
Descarcă și citește cele mai căutate și vîndute cărți online gratis Jussi Adler Olsen – Departamentul Q-Vol-1-3 (Camera groazei , Vînătorii de oameni , Somnul rațiunii-)
Camera groazei
Ea îşi trecu vârfurile degetelor pe pereţii netezi până când îidădu sângele şi lovi cu pumnii în ferestrele groase până în clipa încare nu-şi mai simţi mâinile. De cel puţin zece ori orbecăise spreuşa din oţel şi îşi înfipsese unghiile în crăpătură încercând să odeschidă, însă aceasta nici măcar nu se clinti, iar marginea ei eratăioasă. Într-un târziu, când unghiile începură să i se desprindă dincarne, căzu pe spate, pe podeaua rece ca gheaţa, cu respiraţiaîntretăiată. Rămase aşa o vreme şi privi în întunericul ameţitor, cu ochiilarg deschişi şi cu inima bătându-i să-i sară din piept. Apoi ţipă.Ţipă până când urechile începură să-i ţiuie, iar vocea-i cedă.Atunci îşi lăsă capul pe spate şi simţi din nou aerul proaspătcare venea din tavan. Poate că ar putea sări până acolo dacă îşi luaavânt şi apoi să se agaţe de ceva. Poate atunci s-ar întâmpla ceva.Da, erau şanse ca nenorociţii de afară să intre. Şi, dacă îşi vaîndrepta degetele în faţă ţintind spre ochii lor, poate că reuşea să-iorbească. Şi avea o şansă de scăpare. O vreme îşi supse degetele însângerate, apoi se sprijini în palmepe podea şi se ridică în picioare. Se uită la tavan, dar nu zări nimic. Poate că era prea sus ca săreuşească să sară până la el. Poate că nu exista nimic de care săse agaţe. Dar trebuia să încerce. Ce altceva îi rămânea de făcut?Îşi scoase geaca şi şi-o puse cu grijă într-un colţ, ca să nu seîmpiedice de ea. După aceea făcu un salt, întinse braţele în aer, câtde sus putu, dar nu atinse nimic. Mai încercă de câteva ori înaintede a se retrage lângă peretele îndepărtat şi de a zăbovi o vreme casă se adune. Apoi îşi luă elan şi, cu toată puterea, se avântă în susîn întuneric cu mâinile căutând o speranţă. Când se prăbuşi, unpicior îi alunecă pe suprafaţa netedă şi ea căzu pe-o parte. Icnitare când se lovi cu umărul de beton şi ţipă în clipa în care capul ise ciocni de perete. Creierul i se zdruncină şi văzu stele verzi.O vreme rămase nemişcată, nedorind altceva decât să plângă.Dar nu o făcu. Dacă ar fi auzit-o gardienii, ar fi interpretat greşitgestul. Ar putea crede că era pe punctul de a ceda. Dar nu, dincontră. Luă hotărârea să-şi poarte singură de grijă. Pentru ei, nureprezenta decât femeia din temniţă, dar ea era cea care impuneacât departe se aflau pereţii despărţitori. Avea să se gândească lalucruri care s-o apropie de lume şi să ţină nebunia la distanţă.Nu-i vor înfrânge niciodată voinţa. Aşa hotărî ea în timp ce stăteajos pe podea, cu umărul pulsându-i de durere şi ochiul tumefiat.Într-o bună zi avea să iasă de acolo.
Vînătorii de oameni
Încă o împușcătură răsună deasupra vârfurilor copacilor. Strigătelegonacilor se auzeau mai clar. Un puls dureros îmi bubuia în timpane,iar aerul umed îmi umfla plămânii atât de repede și de tare încât mădureau.„Să alerg, să alerg, nu trebuie să cad. N-o să mă mai ridic dac-o săcad. La dracu’, la dracu’! De ce nu-mi pot elibera mâinile? O, să alerg, săalerg… Șșș… Nu trebuie să m-audă. M-au auzit? Asta a fost? Chiar așatrebuie să mi se termine viața?”Crengile mă plesneau peste față, lăsând în urma lor dâre de sânge,care se amestecau apoi cu sudoarea. Strigătele oamenilor se auzeauacum de peste tot. Simt cum mă cuprinde frica de moarte.Alte împușcături. O săgeată șuieră prin aerul rece atât de aproapeîncât transpirația curgea pe mine întinzându-se ca o compresă pe subhaine.„Într-un minut sau două mă vor prinde. De ce nu m-ascultă mâinilede la spate? E chiar atât de rezistentă banda cu care sunt legat?”Din copaci, mai multe păsări înspăimântate își iau brusc zborullovind aerul cu aripile. Umbrele care dansează în spatele lizierei desede molizi devin și mai evidente. Poate că sunt la numai o sută de metri.Totul devine mai clar. Vocile. Pofta de sânge a vânătorilor.Cum vor proceda? O singură împușcătură, o singură săgeată și totulse va termina? Asta era? Nu, nu, de ce s-ar mulțumi cu atât? Nenorocițiinu sunt atât de miloși. Nu-i genul lor. Au puști și cuțite mânjite cusânge. Dovediseră deja cât de eficiente erau arbaletele lor.„Unde să m-ascund? E oare vreun loc? Pot să mă-ntorc? Pot?”Pipăii înainte și-napoi solul pădurii. Era dificil pentru că aveamochii aproape complet acoperiți cu bandă, iar picioarele se chinuiau șise împleticeau.„Acum o să simt pe pielea mea cum e să fii prins în capcană. N-o săfacă excepție pentru mine. Așa se distrează ei. E singurul mod în carese poate sfârși totul”.Inima îmi bătea atât de puternic încât mă durea.Când se aventură pe aleea pietonală Strøget, se simțea ca și cum arfi fost pe muchie de cuțit. Cu fața pe jumătate acoperită cu un șalmurdar, verde, se strecură prin fața vitrinelor magazinelor intensluminate și cercetă strada cu ochi prevăzători. Era vital să știe cum să-irecunoască pe oameni fără să fie recunoscută. Să poată trăi în pace cudemonii ei și să lase restul în seama celor care treceau grăbiți pe lângăea. Să lase restul nenorociților care voiau să-i facă rău, celor ale cărorpriviri goale o evitau.Kimmie își ridică privirea spre lămpile de pe stradă care aruncau olumină strălucitoare asupra Vesterbrogade. Își umflă nările. În curândnopțile aveau să fie mai reci. Trebuia să-și pregătească bârlogul pentruiarnă.
Somnul rațiunii
Venise și a treia dimineață, iar mirosul de smoală și alge îi intrase deja în haine. Gheața sfărâmicioasă de sub scândurile debarcaderului se izbea greoi de stâlpi și îi trezea amintiri despre zile când totul era încă bine. Se ridică de pe patul improvizat din resturi de hârtie și se trase în față atât cât să poată vedea chipul fratelui său mai mic. Chiar și în somn, el părea zgribulit și chinuit. În curând avea să se trezească și să se uite nedumerit în jur. Apoi avea să simtă curelele strânse din piele de la încheieturi și din jurul corpului și avea să audă zornăitul lanțului care îl ținea legat. Prin despicăturile scândurilor date cu smoală avea să vadă cum lumina zilei și zăpada se luptă pentru a pătrunde până la ei. Și apoi avea să înceapă să se roage. De nenumărate ori văzuse sclipind disperarea în ochii fratelui său. Pe jumătate sufocat de banda adezivă lipită pe gură, ceruse mereu mila lui Iehova. Dar știau amândoi că Iehova nici nu-i băga în seamă, căci băuseră din sângele lui. Din sângele pe care paznicul îl picurase în paharele lor cu apă, apoi îi obligase să bea din ele. Abia după aceea le spusese ce băuseră: apă cu sânge interzis. Acum erau blestemați pe vecie, iar rușinea ardea în ei chiar mai tare decât setea. Ce va face cu noi? Ce crezi? îl întrebase privirea speriată a fratelui său. Dar de unde să știe el răspunsul? Instinctiv, simțea că în curând totul avea să se termine. Se lăsă înapoi pe spate și cercetă încă odată cu privirea întreaga încăpere în lumina slabă. Hoinări cu privirea de la căpriorii acoperișului la numeroasele pânze de păianjen, încercă să rețină toate colțurile, canturile și proeminențele, vâslele șubrede și cârma care se aflau în spatele contravântuirilor, plasa de pescar putrezită, care își adusese la mal ultima recoltă, în urmă cu multă vreme. Apoi, privirea îi căzu pe sticla de lângă el. O rază de soare alunecase pe geamul albăstriu și îl făcuse să sclipească. Sticla era foarte aproape și, cu toate astea, era foarte greu să ajungă la ea. Era fixată între scândurile dure din care era construită pardoseala.701 Băgă degetele între scânduri și încercă să ajungă la gâtul sticlei. Mâinile îi erau țepene din cauza frigului. Dacă reușea să desprindă sticla, avea să o spargă și, folosind cioburile, să taie legăturile din piele de la încheieturile lor. De îndată ce acestea cedau, putea să deschidă cu mâinile lui amorțite încuietoarea de la spate, să smulgă banda adezivă de pe gură și să-și dea jos curelele de pe corp și de la picioare. De îndată ce lanțul care era legat de curelele din piele nu-l mai ținea prizonier, avea să se grăbească să-și elibereze fratele mai mic. Îl va trage în brațele sale și îl va ține până când corpurile lor vor înceta să tremure. Apoi, își va aduna toată forța pentru a măcina cu un ciob lemnul din jurul ușii. Va încerca să scobească scândurile pe care erau montate balamalele, iar dacă se va întâmpla lucrul cel mai teribil și mașina se va întoarce înainte ca el să termine, atunci îl va aștepta pe bărbat. Îl va pândi din spatele ușii, ținând în mână gâtul sticlei sparte. Da, asta avea să facă. Se aplecă, își împleti mâinile înghețate la spate și își ceru iertare pentru gândurile murdare. Apoi continuă să scurme, pentru a elibera sticla. Zgârie și scurmă până reuși să o slăbească într-atât încât să-i apuce gâtul. Își ascuți auzul. Era cumva zgomotul unui motor? Da, cu siguranță. Suna ca motorul puternic al unei mașini mari. Dar oare mașina se apropia sau doar trecea prin apropiere? Mârâitul se intensifică, iar el începu să tragă de sticlă cu atâta disperare, încât îi trosneau degetele. Apoi, zgomotul se atenuă. Erau mori de vânt care foșneau și se hurducăiau acolo, afară? Respirația caldă forma aburi în dreptul chipului său. De fapt, deocamdată nu se temea. Gândul la Iehova și la mila dăruită de acesta îi dădea putere. Strânse din dinți și continuă. Când în sfârșit reuși să desprindă sticla, aceasta se izbi atât de zdravăn de scânduri, încât fratele își ridică brusc capul și se uită speriat în jur. Izbi de mal multe ori sticla de scândurile podelei, dar, cu mâinile la spate, nu își putea lua destul avânt, iar când degetele sale nu mai reușiră să o țină, dădu drumul sticlei, își întoarse cât putu de mult capul la spate și se uită la ea cu o privire goală. Se uită cum praful curgea din grinzile acoperișului.
CItește și descarcă Camera groazei , Vînătorii de oameni , Somnul rațiunii- Jussi Adler Olsen .PDF
![📚🔍Legat de răzbunare #5- Cora Reilly](/uploads/posts/2024-03/1710614931_waq.webp)
![🥰Descent - Sam Mariano carte RO](/uploads/posts/2024-03/1710140679_waq.webp)
![Texting Series Box Set [Romanian] - Teagan Hunter .PDF](/uploads/posts/2024-01/1706178212_s_j_-watson.webp)
![📚🔥 Brutal Prince: 💔❌ (Brutal Birthright, Vol. 1) 📖 - Sophie Lark ✍️](/uploads/posts/2024-05/1716887876_msbooks-carti.webp)
![Claire Douglas - Fetele dispărute .PDF](/uploads/posts/2024-01/1705861103_s_j_-watson.webp)
Disclaimer: ( Please Read the Complete Disclaimer Then) All information/ material available on this website or the links handed on the point are for educational and instructional purposes only. We hold no responsibility for any profit, loss, or damage caused by or due to any information available on the point, either directly or laterally. The content is meant for individual and noncommercial uses only. © 2023 "ToolBooks" Citește și descarcă cărți online gratis! | All Rights Reserved